Salkaházi Sára üzenete

Salkaházi Sára – eredeti nevén Schalkház Sarolta Klotild – a mai Szlovákia területén, Kassán született 1899. május 11-én.
Az első világháború alatt tizenéves diáklány. Megéli a vesztes háború utáni nagy szegénységet és elégedetlenséget, látja a frontról hazaérkező sebesült katonákat, szembesül az 1918-1919-es kommunista forradalom visszáságaival. Szülei hajdani szállodáját szovjetházzá minősítik. 1918 őszén a csehek bevonulnak a szülővárosába, a magyar nemzetiségűek elnyomásban élnek, sokakat kiutasítanak az országból. 
Fiatal kora a tehetséges, helyét kereső ember próbálkozásait mutatja. Tanítónői oklevelet szerez. Majd amikor a Trianoni békeszerződés értelmében az országrészt Csehszlovákiához csatolják, a kisebbségi sors tudatos vállalása miatt a tanítói oklevéllel kétkezi munkára megy, ez újabb betekintést ad a társadalom munkásrétegeinek életébe. Szállodatulajdonos család sarjaként könyvkötőnek tanul, majd húga kalaposüzletében dolgozik. Újságíró, író, lapszerkesztő. A nagy társadalmi különbségekre nagy szociális érzékenységgel igyekszik válaszolni publikációival és a lányokat-asszonyokokat érintő szervezőmunkájával.
1929-ben belép az ősi szerzetesi eszményt modern formában követő Szociális Testvérek Társaságába, amelyet Slachta Margit alapított 1923-ban Magyarországon. Első fogadalmát 1930-ban, örökfogadalmát 1940-ben teszi le. Szociális testvéri életének mottója: Alleluja! Ecce ego, mitte me! (Alleluja! Íme, itt vagyok, engem küldj!) Ebben a Szent Benedek lelkiségét követő, szentlelkes, a szociális ínséget szenvedők felé forduló közösségben Salkaházi Sára kibontakoztathatja írói, szociális, szervezői, pedagógiai adottságait. Kassán, és Komáromban, majd a rahói és a técsői járásban szervezi a karitász munkát, hitoktat, előadásokat tart, leányegyesületet alapít, szerkeszti a Katholikus Nő című folyóiratot. 1941-től a Katholikus Dolgozó Leányok és Nők Mozgalmának központi vezetője, több munkásleányotthont nyit, tanfolyamokat szervez. Tanít a Katolikus Női Szociális Képzőben. Munkássága kiterjed a mai Magyarország, Szlovákia, Ukrajna és Románia területére egyaránt.
A fasiszta eszmék terjedésének megakadályozására újra latba veti publicisztikai képességét. A II. világháború idején a Szociális Testvérek Társasága befogadja házaiba az üldözötteket. A Társaság kb. ezer embert mentett meg. Sára testvér, mint a Dolgozó Lányok Otthonainak vezetője szintén belekapcsolódik az embermentésbe, mintegy száz ember köszönheti neki az életét. Tisztán látja az egész Társaságot fenyegető veszélyt, ezért kéri, és kapja meg 1943. szeptember 14-én elöljáróitól az engedélyt életének fölajánlására.
1944. december 27-én életáldozata beteljesedett. Sára testvér a budapesti Bokréta utca 3. alatti munkásnőotthonban üldözötteket bujtatott. Innét hurcolták el egy feljelentés alapján a fasiszta hatalom fegyveresei, Bernovits Vilma hitoktatónővel és néhány menekítettel együtt. Még aznap este belelőtték őket a jeges Dunába Budapesten a Szabadság-híd lábánál.

Sára testvér útja az életszentségig
Salkaházi Sára fő jellemzője a belülről irányítottság. Élete minden fájdalmas eseményét, megtapasztalt emberi gyarlóságát nagy becsületességgel Isten elé vitte és ezen keresztül jutott el arra a nagy belső szabadságra, hogy az emberi tekintetetektől, közszellemtől, veszélytől, saját félelmeitől függetlenül tudott dönteni és az életét feláldozni másokért.
Sára testvér szenvedélyes, modern ember, aki megharcolta a jó harcot azért, hogy életét egészen átadja Istennek az emberekért. Tisztában volt emberi gyengeségeivel, és nagy erővel fáradozott hibái leküzdésén. Eredendően indulatos, önfejű, érzékeny, de derűs, vidám, tréfacsináló. 
Küszködött kísértésekkel, mint bárki más. Pl. vissza-visszakívánta, amit elhagyott: „önállóság, cigaretta, kávéház, csavargás a nagyvilágban”. De Istent mindennél jobban szerette. Minden percet a szeretetre akart felhasználni, mert „minden, de minden, ami egy nap alatt ér, nem más, mint az Úr zörgetése.”
Karizmája a tevékeny szeretet. Hallatlan munkabírás jellemezte. Mindez a mély Krisztus-kapcsolatból táplálkozott.

A boldoggá avatás üzenete
A Katolikus Egyház a boldoggá avatással ünnepélyesen elismeri és kinyilvánítja, hogy Salkaházi Sára testvér azok közé tartozik, akikről Jézus azt mondja: „Nagyobb szeretete senkinek sincs annál, mint aki életét adja barátaiért!”
Magyarországon először emel az Egyház a boldogok sorába egy egyszerű, középosztályból származó nőt, aki nem királylány, nem főnemes. Salkaházi Sára valóban testvérünk, kortársunk és sorstársunk, aki arra hív bennünket, hogy győzzük le a korszellemet, hiszen élni csak másokért érdemes.
Testvérünk, aki ember tudott maradni az embertelenségben, mert szenvedélyes szeretettel fordult Isten és az ember felé.
Testvérünk, aki ember tudott maradni az embertelenségben, mert ki tudta mondani Istennek és embernek: az életemet adom érted! 
Testvérünk, Salkaházi Sára, vértanú és nem pusztán a sors áldozata, mert szeretetből, tudatosan vállalta másokért és másokkal az előre látható halált.
Vértanúsága elkötelezett életének beteljesedése.
Az idei esztendőben – megemlékezésül az 1956-os forradalom és szabadságharc 50. évfordulója és a nándorfehérvári győzelem 550. évfordulója alkalmából – a Magyar Katolikus Püspöki Konferencia imaévet hirdetett a nemzet lelki megújulásáért. Ez a megújulás történelmi alkalmat kínál arra is, hogy a népek közötti kölcsönös kiengesztelődés jegyében mély tisztelettel és testvéri szeretettel forduljunk a Szlovák Püspöki Konferencia, az egész szlovák katolikus közösség és Szlovákia népe felé.
A Kassán született és Budapesten vértanú halált halt Sára testvér újságírói és szépirodalmi tevékenységével, odaadó szociális munkásságával, amelyet különösen a Felvidék és Kárpátalja szegény népének javára végzett, majd az üldözöttek mentésével és rejtegetésével, amelyet Slachta Margit elgondolása szerint szervezett meg több helyen is a mai Magyarország területén, megmutatta, hogyan lehet hitelesen katolikusnak lenni a történelem legnehezebb helyzeteiben is. 
Az Egyház Sára testvér személyében példaképet állít katolikus közösségünk elé, a Krisztus és a szenvedő embertársak iránt életét is áldozni kész, vallási, faji, nemzetiségi, nemzet- és országhatárokat is átívelő szeretet példaképét. 
A megújuló szabadság körülményei között a Salkaházi Sára életét is meghatározó felelős, értékekre irányuló emberi cselekvés, az egymás iránt érzett felelősség és szolidaritás talán aktuálisabb, mint valaha. Hitünk mérhetetlen erőforrás, hogy ilyen felelősen és szolidárisan tekintsünk egymásra, és munkáljuk Európa népeinek közös jövőjét. Szükségünk van az egymással való kiengesztelődésre, a kölcsönös megbékélésre a környező népekkel, de különösen szükségünk van az optimizmusra és a jövő szeretetére.